Dette har skjedd:
Vi var tolv stykker. Nå... er vi ni.
- Hvem vil ta hevn? - Jeg vil ha advokaten min nå.
Hvor er hun? Det ordner seg, mamma.
- Kan du finne hvem som helst? - Alle unntatt en.
Tenker jeg på ham, ser han meg.
Alt jeg hadde, er borte.
Vent. La meg bli med. Jeg har en bil.
Det kan være gøy å bo hos slektninger.
- Som du vil. Jeg er et misfoster. - Claire, hold munn.
- Hva har du på halsen? - En mann ropte navnet mitt.
- Hvem da? - Mannen med hornbriller.
Jeg sender en JPG av bildet jeg fant. Det siste i serien.
Mister Muggles og jeg gikk over 3 kilometer langs stranden.
Denne hunden orker mer enn man tror.
- Har du snakket med Claire? - Om hva?
Om hvordan hun tilpasser seg. Har hun møtt noen? En gutt, kanskje?
Kommer feil person inn i livet, kan det bli... problematisk for oss alle.
- Hvorfor tror du det er en gutt? - Hvorfor tror du ikke det?
- Har jeg noe i ansiktet? - Vi må snakke med deg. Om gutter.
Ikke sexpraten. Det var fælt første gang.
- Vi vil vite om du har truffet noen. - Er stevnemøter også forbud?
Ingen forbyr noe, men utenforstående kan være en trussel mot familien.
Ikke alle mennesker er ute etter oss.
Om det er en gutt, vil jeg møte ham.
Vi kan hjelpe deg å avgjøre om du kan stole på ham.
Ta det rolig, pappa.
Det er ingen gutt.
- Det er ingen fare. - Jeg styrer det ikke, det bare skjer.
Slå på lyset.
- Molly? - Hun har det bra. Ned med hodet.
Det er over, ikke sant? Bra.
- Vil du ha noe å drikke? - Vann.
Det blir verre. Jeg prøver å høre tankene hennes, men blir stengt ute.
Hva skal vi gjøre? Jeg er ingen ekspert på mareritt.
Ikke jeg heller.
Jeg henter vann. Ro henne ned.
- Så får vi rett og slett... - Løse det, ikke sant?
Prøv å sove, jenta mi.
- Når vil de slutte? - Jeg vet ikke.
- Monty! Simon! - Pappa!
- Hei, gutter.
- Du har anlagt skjegg. - Liker dere det?
Ikke?
Skal jeg barbere meg?
Jeg ville si at farmoren deres er på sykehus. Hun vil bli bra.
Be moren deres hjelpe dere å ringe, -
- for hun blir glad om hun hører fra dere.
Jeg vet jeg har vært borte, og jeg er lei meg for det.
Men jeg skal komme hjem. Det lover jeg.
- Hva gjør en Petrelli som lover noe? - Holder det!
- Kan jeg hjelpe deg? - Jeg er faren deres.
Du vet at du ikke får være her.
- Gå nå. - Jeg vil være hos deg!
Det går bra. Gå nå.
Vi ses snart. Greit?
Gå nå.
ET STED I MEXICO
- Så du er fra California? - California?
Bilskiltet. Det står California.
Å, det. Jeg hentet bare bilen der. Jeg er fra New Jersey.
Det er veldig nær New York. Vi skal dit...
Jeg kan kjøre dere ganske langt, men de leter nok etter oss ved grensen.
- Hva sier han? - De vil lete etter oss ved...
Herregud.
- Hva har skjedd med ham? - Fyren ser død ut.
Hjelp meg.
Micah...
Våkn opp, ditt fe!
- God morgen. Er du klar for skolen? - Ja, frue.
Pass deg, unge mann. Han er gjest i vårt hus.
Vi får vel se. Mormor, jeg trenger 65 dollar.
Det gjør jeg også.
God morgen, alle sammen. Ser jeg annerledes ut i dag?
- Like teit som alltid. - Selvsikker.
Det er bra. Hva med "ansvarlig"?
- Micah? - Ja, du ser ut som en med ansvar.
- Og hvorfor gjør jeg det? - Noen døde og lot deg være slik?
Nei, i dag kommer resultatet på lederprøven-
- som det gikk strålende på.
- Bra, da kan du gi meg 65 dollar. - Nei. Ikke spør mormor heller.
Ikke gi ham noe. Han vil se bryting på tv.
Folk bor i husvogn, og du betaler for å se menn hoppe rundt i underbuksene.
- Sånt kan du se på Bourbon Street. - Men det er Tag Team Title i kveld.
Du burde se noe lærerikt, som dette. Det er bra tv.
En vakker tomatrose.
Å lage blomster av tomater?
- Hvem har tid til å gjøre slikt? - Dessverre har jeg det.
Jeg tar med middag fra restauranten. Igjen.
Ønsk meg lykke til.
- Lykke til. - Ja, ja.
- Hva ser du på? - Ingenting.
Jeg tror jeg vet hvordan du skal få betal-tv.
Jeg gjorde det. Jeg drepte Kaito Nakamura.
- Hvorfor det? - Av alle grunnene du sa.
- Sex? Penger? - Ja.
Du vet at jeg var på taket. Du har fingeravtrykkene mine.
Jeg dyttet ham.
Da vi tok deg med hit, prøvde du å ta livet av deg.
- Skadene var selvpåførte. - Hendelsen opprørte meg.
Derfor skadet jeg meg selv.
Skriv ned tilståelsen og la det fare Parkman. Vær snill, la dette fare.
- Mrs Petrelli, hvorfor gjør du dette? - Jeg kan tenke klart nå. Jeg forstår.
Den eneste utveien er å tilstå.
Da så. Jeg begynner med papirarbeidet.
Om de fortsetter å grave, finner de ut hva vi kan gjøre.
La dette fare.
- Hva er det? - Søknad til heiagjengen.
- Til meg? - Jepp.
Jeg er smigret, men jeg rekker ikke sånt.
Men du er helten deres.
- Hvorfor det? - Du trosset Debbie første dagen.
En heiagjengleder må være uredd. Det er du så det holder.
Jeg skal tenke på det. Jeg sier fra om jeg skifter mening.
Bra! Ta skjemaet for sikkerhets skyld.
- Hei. - Hei.
Jeg tenker på gårsdagen. Nå kan jeg være meg selv med noen.
Når det gjelder det... Vi bør kanskje ikke omgås mer.
Foreldrene mine er svært overbeskyttende.
Er det fordi vi fløy? Var det for skremmende?
- Nei, jeg liker deg. - Er det merkene på halsen?
- Det var ingen romvesener, men... - Det er faren min.
Han er så overbeskyttende når det gjelder dating.
- La meg snakke med ham. - Det er ikke en god idé.
Men... jeg kan fly, og du kan regenerere. Sier ikke det deg noe?
Ikke gjør det vanskeligere enn det alt er.
Greit. Slik gjør vi det. I morgen lar jeg dette ligge.
I dag tar jeg med deg ut.
I kveld, hvor du vil gå. Så kan du bestemme hva du vil gjøre.
Greit, men bare denne gangen.
Du vil ikke angre på det.
Dere kan ikke forhøre mistenkte på sykehus og framtvinge tilståelser.
De tror henne.
Jeg vet at hun er uskyldig.
Hvordan da?
På samme måte som jeg vet at du kan fly.
Jeg kan lese dine og din mors tanker, men ikke si det til partneren min.
- Leser du tankene mine nå? - Nei. Ja. Unnskyld.
Moren din beskytter noen. Jeg skal ikke gi opp.
Jeg har en liten jente hjemme som har mareritt-
- og tegner et symbol som...
Dette. Samme symbolet som er på bildene.
- Jeg kjenner det igjen. - Jeg tror alt henger sammen.
Det du og jeg kan gjøre. Alle vi hører sammen.
- Jeg kjenner igjen bildet. - Bra. Jeg trenger din hjelp.
Ellers kan jeg ikke fortsette undersøkelsen.
Greit, jeg hjelper deg.
Jeg må være alene med moren min i fem minutter.
Hvorfor tilstår du selv om du er uskyldig?
Fordi jeg ikke fortjener å bli reddet.
- Jeg var sint og full da jeg sa det. - Men du mente det.
Du ba meg hjelpe deg. La meg gjøre det.
Du kan ha barbert deg, men du er ikke rusfri.
Du må på avrusning og få tilbake familien din.
Ikke la barna dine hate deg om du kan unngå det.
Du drepte ham ikke.
Jeg har gjort mye fælt og kan tilstå hva som helst.
- La meg hjelpe deg, mamma. - Det kan ikke sette deg fri.
Da dør du, og jeg kan ikke miste en sønn til.
- Han må dessverre gjøre dette. - Det gjør ingenting. Jeg er klar.
- Du har ikke så mye bagasje. - Jeg ble ranet.
Jeg har gått i tre dager.
Spør hvor han er på vei.
- Hvor skal du? - Hjem til USA. New York.
New York? Det er dit vi skal!
- Har dere slekt der? - Nei.
Vi må finne denne mannen. Dr Suresh.
Jeg kjenner til den boken. Jeg har lest den.
- Ikke vis fram boken. - Ikke bekymre deg. Han har lest den.
- Hvorfor leter dere etter dr Suresh? - For å få... Hva heter det? Svar.
På hva da?
Jeg kjenner dr Suresh. Vi er gamle venner.
- Er dere? - Jeg kan gjengjelde tjenesten.
Jeg kan hjelpe dere å finne ham.
- Hva sa han? - Han kjenner mannen som skrev boken.
Han skal føre oss til ham. Det er utrolig.
Ja, utrolig.
Det er et mirakel. Det er et tegn fra Gud. Vi er på rett spor.
Takk. Jeg er målløs. Jeg vet ikke engang hva du heter.
Gabriel.
Gabriel Gray.
Gabriel.
Som engelen.
Ja.
Akkurat som engelen.
Det er ikke lov å drikke på jobb.
- Det handler om innstilling. - Hva?
Livet. I dag er første dagen av resten av mitt.
- Du høres ut som en lykkekake. - Nei, som en kvinne med framtid.
- Har du noe å fortelle? - Jeg tok prøven.
- Er du gravid? - Nei, jenta mi.
Hvordan skulle jeg rekke å bli det?
Lederskolen. Jeg tok prøven.
Å, det.
- Hva mener du med det? - Ikke noe. Ikke håp på for mye.
Sjansen er jo så liten.
Om jeg blir sjef, kan jeg studere igjen og ta eksamen.
Hele familien kan flytte.
Det er urettferdig. En storm blåste bort hele livet mitt.
Moren min, collegeutdanningen min, drømmene mine.
Jeg er lei for det.
Men slik var du alt i barnehagen. Planene dine fører aldri noen vei.
Hva i alle dager?
Hvor lærte du deg å gjøre det?
Monica. Kan jeg snakke litt med deg?
Greit...
Du er dessverre ikke kvalifisert for ledertreningen.
- Var prøveresultatet mitt dårlig? - Nei, det var bra.
Jeg er motivert, flittig og har aldri vært borte en dag.
En sjef må kunne jobbe hvor som helst i delstaten.
Det passer ikke en i din situasjon.
- Broren og mormoren din. - Nettopp derfor. Jeg forsørger dem.
Jeg kan ikke steke hamburgere resten av livet.
Du er flink i jobben din, Monica.
Vær glad du har en. Mange i byen er arbeidsledige.
Skal vi spise dessert på det herlige yoghurt-stedet ved bussterminalen?
Jeg kan ikke. Jeg må på biblioteket.
Biblioteket? Har du ikke hørt om internett?
Oppgaven handler faktisk om biblioteker-
- og at den digitale tidsalderen gjør dem avleggs.
Trenger du skyss?
- Hva? - Noen stjal bilen din. Husker du det?
- Så, trenger du skyss? . Nei takk. Jeg går istedenfor.
- Hei. - Hei.
Bildet er her et sted. Det er et gruppebilde med 10-12 personer.
- Hva slags gruppe? - En fest eller et møte.
Foreldrene mine var med. Kaito Nakamura...
Foreldrene mine kjente ham. Han besøkte oss iblant.
Sist jeg så ham, klemte mor ham litt for lenge.
- Hvem andre var med i gruppen? - Linderman, Charles Deveaux.
Mange av dem er døde nå.
Er dette guttene dine?
Ja.
- Ser du dem ikke så ofte? - Jeg kjenner deg ikke så godt.
Min kone... min eks-kone... var utro.
Det hadde jeg kunnet tilgi, men hun var gravid med hans barn.
- Hvorfor forteller du dette? - Fordi jeg vet så mye om deg.
Få det ut om du vil.
Jeg var politi i L.A. Gift, med et barn på vei.
Så skjedde dette, og alt ble snudd på hodet.
Jeg leter bare etter svar.
Kanskje dette hjelper.
- Det er samme bilde. - Halvparten av dem er døde.
- Morderen kan være en av dem. - Min far, min mor, Charles Deveaux.
Linderman, Nakamura. Han her heter Bob.
Jeg vet ikke etternavnet hans. De andre kjenner jeg ikke.
- Jeg kjenner ham. - Hvordan da?
Det er faren min.
Hei.
Lage hamburgere. Tuller han? Jeg vil klappe til ham.
La det være. Du har ikke råd til å få sparken.
Jeg vet jeg er eslet til å bli noen. Noe inni meg vil komme ut.
Høres det fornuftig ut?
Du mistet mye i stormen. Det tar tid å komme over.
Du burde ikke ha det så travelt.
- Kanskje Gud straffer meg. - Hvorfor skulle han gjøre det?
Fordi jeg er egoistisk. Hver søndag ber jeg for å komme vekk herfra.
Alle andre ber for samfunnet. For gjenoppbygging og styrke.
Ikke jeg. Jeg ber bare for en vei ut.
- Er det ikke fryktelig? - Monica...
I din situasjon er det nok ganske normalt.
Normalt.
Det passer på meg.
Jeg kan ta deg hvor som helst, og dette er alt du kommer på.
Jeg er billig i drift.
Du liker høyder?
Det var et sted nær der jeg bodde før.
Det var et gammelt grustårn. Jeg pleide å klatre opp på toppen.
Der testet jeg meg selv.
- Hoppet du derfra? - Ja.
Jeg har tenkt mye på livet mitt.
På hvordan det forsvant så fort.
Hvorfor forsvant det?
Det kan jeg ikke fortelle.
Det skjedde så mange fæle ting da jeg bodde der.
Jeg vet ikke om jeg kan åpne meg for noen igjen.
Vi er jo her sammen, så en del av deg må ha lyst til å fortelle noe.
Jeg vil stole på deg.
Så hopp, da.
- Hva? - Tillit begynner med et byks.
Nei, det er ekkelt. Armene mine går ut av ledd. Det er ikke søtt.
Claire... Den frykten du har-
- for at noen skal avsløre deg eller at du skal føle deg annerledes...
Det føler jeg også.
Vi kan snakke om det, men jeg kan hjelpe deg bare om du stoler på meg.
Greit.
- Du tok meg imot. - Så klart.
Men jeg hadde klart meg.
Jeg vet at du kan lege deg selv, men jeg vil aldri se deg skadet.
Jeg skjønner ikke. Du har jo ikke noe verktøy.
Vent litt. Jeg er snart ferdig.
Om dette ikke funker, er du død. Det vet du vel?
Du klarte det.
Greit, du har fått utsettelse.
Er det betal-tv?
- Hvordan skjedde det? - Micah er et geni og fikset kabelen.
Er det sant?
Ja. Beklager.
Jeg ville bare hjelpe til.
Jeg vet du har det tøft etter alt du har gått gjennom.
Jeg lovte moren din å passe på deg, så du må følge reglene her. Greit?
Jeg vet det.
Jeg har med middag til dere.
Dere kan spise foran tv-en.
Går det bra med deg?
Ja, men jeg ønsker at jeg kunne ordne drømmene dine for deg.
Du er søt. Si til Damon at middagen er klar.
- Middagen er klar. - Jeg kommer snart.
Det blir en 619!
Helt utrolig.
- Matt, du er hjemme! - Hei. Ja, jeg er hjemme.
Jeg må snakke med dere begge.
- Er alt i orden? - Ja.
Jeg... må finne faren min.
- Vet du ikke hvor han er? - Han stakk av da jeg var 13.
Han ga meg 120 dollar og et klapp på hodet.
Jeg har prøvd å finne ham, men kriminelle gjemmer seg.
- Er han en skurk? - Han stjal penger fra mange personer.
Jeg tror han er innblandet i noe farlig, og jeg må snakke med ham, -
- så du må hjelpe meg å finne ham.
- Er det greit? - Greit.
Så bra.
Der er han. Det er faren min.
- Hva er det, Molly? - Hva er i veien?
- Legg det vekk! - Hva er i veien?
Ikke tving meg til å lete etter ham, vær så snill.
Han er mannen i drømmene mine. Han er Marerittmannen.
Jeg skal gjøre alt bra igjen, Pete.
Kom deg unna meg!
- Det er sent. Pappa vil drepe meg. - Hvilken løgn brukte du?
Jeg går ut fra at du ikke nevnte flyturen vår.
Jeg sa at jeg skulle på biblioteket.
- Han fattet nok ikke mistanke. - Jeg er elendig til å lyve.
Skal vi fortsette å møtes, må du finne på noe bra og regelmessig.
- Som jobb på et suppekjøkken? - De troverdige løgnene er de verste.
Hva mer vil han ikke at du gjør?
- Jeg tror jeg kom på noe. - Skal du ikke si god natt?
Du tar knekken på meg.
Gabriel.
Se her.
Vi har mordere i bilen.
- Hva? - "Homicidio". Det står der.
Jøss, de virker så...
Jeg har kjørt med dem i to dager.
Vi må bli kvitt dem.
Greit.
Jeg distraherer dem. Ring politiet. Det er en telefonautomat der inne.
Hvorfor tar det så lang tid?
Vi har et problem.
- Jeg har et spørsmål. Svar ærlig. - Selvsagt.
- Hva er det? - Dette. Er det dere?
Si nei.
Ja. Det er vi, men det er ikke vår feil.
Vi ville ikke skade noen.
- Si det til politiet. Derek ringer. - Nei, vær så snill. Han kan ikke.
- Hva er det? - Derek ringer politiet.
Maya.
- Hva gjør du med meg? - Ro deg ned. Ro deg ned.
Ro deg ned.
Dere to... har krefter.
Det er ikke vår feil.
- Vi vet ikke hva som skjer med oss. - Så dere trenger dr Suresh.
Ja.
Jeg vet hva det betyr å bli anklaget for ting man ikke mente å gjøre.
Å bli forfulgt.
Jeg har hjulpet Suresh med sånne som dere. Han vet best.
Men politiet...?
De må fange oss først.
Hvordan var det på biblioteket?
Jeg kan forklare.
Det trengs ikke. Du var sammen med en gutt.
Nei, det er ikke en gutt.
Greit. Nå?
Jeg venter.
Jeg var på uttaket til heiagjengen.
Jeg kom med. Jeg forfalsket signaturen din.
Du...
Først ble bilen din stjålet, og nå... Jeg sa: "Ingen heiagjeng."
- Jeg var veldig tydelig. - Det gjør meg glad.
Jeg vet det er skummelt og risikabelt. La meg gjøre dette.
Jeg har gjort alt annet du har bedt meg gjøre.
Jeg trenger en ting som er normal.
Jeg visste ikke at det var så viktig for deg.
Jeg ble også overrasket.
Lar du meg få gjøre det?
Vi gjør det slik:
Vær i heiagjengen, -
- men lov meg at du ikke skal date inntil videre.
Greit.
Jeg har fått spor på bildene. Vi må dra til Odessa.
- Texas? - Nei, Ukraina.
Det er en lang reise. Hva skal du si til familien din?
Jeg kommer sikkert på noe.
Hun begynner å roe seg.
- Jeg er lei meg. - Du visste det ikke.
Jeg er lei meg, for hun må finne ham.
Det er utelukket.
Mange av dem på bildet er døde.
Han er død. Nakamura ble drept. Petrelli ble angrepet.
Faren min kan være død, eller neste offer, eller morderen. Jeg vil vite.
Jeg jobber for ham. Han heter Bob. Du får møte ham.
Når vi har funnet faren min.
La Molly være! Det er hennes verste mareritt.
- Kanskje hun bør konfrontere det. - Så du vil hjelpe Molly.
- Du vil visst ta hevn på faren din! - Vet du alt om farsproblemer?
Ja, det gjør jeg.
Jeg skal gjøre det for deg, Matt. Jeg skal finne faren din.
Takk.
Det er dødt i kveld. Vi stenger. Ta hovedinngangen, jeg tar bakdøren.
- Dessverre, vi har stengt. - Ikke enda. Jeg er sulten.
Sjefen min sa jeg skulle stenge.
Jeg sa at jeg er sulten! Gi meg pengene også!
Sett deg der!
- Så du...? - Hvor har du lært deg det?
På tv?
- Vi er her. - Vi beskytter deg.
Jeg ser en by.
Philadelphia. Bra.
- En blokk. Jeg vil ikke gå inn. - Han kan ikke skade deg.
- Tredje etasje. - Hvilket nummer på leiligheten?
- Han vet at jeg er her. - Hvilket nummer? Fort.
- Ni. - Bra. Stikk av nå.
Han ser meg. Han... La meg være! La meg være!
Molly! Molly!
Matt...
- Molly? Hun puster! - Hva skjedde?
- Hun er i sjokk og våkner ikke. - Opp med deg!
Matt, ikke gjør det.
Matt! Hjelp meg!
Matt!
FORTSETTELSE FØLGER